Oberst Sykes? Advokaten din er kommet, sir.
–God morgen, oberst. –Hva har du til meg, Bill?
Gode nyheter. Dommeren har gått med på–
–at dine menn slipper med avskjed, ingen fengselsstraff.
–Får de dimisjonspenger? –Hvert øre.
Han har gått med på å senke din straff til ti år i åpen soning.
Mens aktor forlanger fra 25 år til livstid i et militærfengsel.
Alt dette avhenger vel av at jeg erklærer meg skyldig?
Du må bare samtykke.
Uten de bløthjertede idiotene ville jeg få en medalje.
Det kan ikke jeg avgjøre, sir.
Har jeg ditt samtykke?
Hvis ikke mine menns framtid stod på spill, –
–ville jeg tatt kampen opp mot de svina.
Ja, si at jeg går med på det.
Det var en klok beslutning, sir. Sersjant!
Gjør deg klar. Vi kjører om en halv time.
Det er en skamplett på rettens og marineinfanteriets rykte–
–at denne krigsforbryteren kan forlike seg fri fra følgene.
Oberst John Sykes og de tre mennene som adlød hans ordrer, –
–utslettet en hel landsby.
Fire av våre piloter ble torturert av narkosmuglere i den landsbyen.
–Ro i salen! –Uskyldige landsbyboere?
–De sto og lot det skje. –Sitt ned, oberst Sykes!
De var våre menn, for fanden!
Våre sønner og brødre ble torturert! Bare kall det hevn!
–Jeg kaller det rettferdighet. –Ro i salen, sa jeg!
–Aktor kan fortsette. –Tak, herr dommer.
Vi anbefaler at mennene i oberst Sykes' styrke, –
–løytnantene Jacob Garner og Allen Ferris–
–og korporal Vincent Dalton, –
–blir stilt for retten for deres medvirkning i denne ugjerningen.
Hold dem utenfor. De adlød bare mine ordrer.
Oberst Sykes. Hvis De avbryter igjen, får jeg Dem sendt til arresten.
Takk for Deres anbefalinger.
Etter nøye overveielser er det krigsrettens avgjørelse, –
–at oberst Sykes' erkjennelse står ved lag.
Dessuten er det rettens avgjørelse at oberst Sykes' underordnede–
–uten videre skal hjemsendes i vanære, –
–og at de blir fratatt alle dimisjonspenger og privilegier.
–Det var ikke avtalen. –Dette hjelper oss ikke.
Ro i retten!
Ro!
Oberst Sykes. De er en skam for uniformen.
De har satt en flekk på marineinfanteriets ære.
Det er krigsrettens avgjørelse, –
–at De tas i forvaring i militærfengslet i Fort Leavenworth, –
–hvor de vil forbli resten av livet.
Retten er hevet.
Legg obersten i lenker.
Gudskjelov at vi har marineinfanteriet.
Siste opprop til rute 777...
Unnskyld meg.
Takk.
God morgen.
–I dag flyr du på business class. –Takk.
Selv takk.
Den aksjen er elendig. Ikke for mindre enn 11,2. Få det ordnet.
Velkommen om bord. Jeg må be deg slå av telefonen.
–Hvor skal jeg sitte? –17 B. Der borte.
Nei, jeg skal sitte på første klasse.
–Vi har bare turist eller business. –Da tar jeg business.
–Det ser vi på når vi er i luften. –Nei, det har skjedd en feil.
Det ser vi på når vi har lettet. Vær så snill å finne plassen din.
–Og slå av mobiltelefonen. –lkke snakk om.
For en dust.
–Unnskyld, Gwen. –Så snilt av deg å komme, Kelly.
Du gikk glipp av et prakteksemplar.
–Hvilken seksjon? –Din.
–Skal vi bytte? –lkke snakk om.
Byttet jeg ikke med deg da vi hadde den dusten fra LA?
Han var litt av en type. Greit, men så er vi kvitt.
Fett!
God morgen. Velkommen om bord.
–Velkommen. Hvor skal du sitte? –Business class.
Det er hos meg. Når vi har lettet, skal jeg sjekke om du trenger noe.
Mine damer.
–Jeg trodde at vi skulle bytte. –Da står jeg ennå i gjeld til deg.
Jeg legger sakene mine på plass.
God morgen, velkommen om bord. Dere sitter på plass 19 A og B.
Vi kjører et raskt kupp. Vent litt, Sammy.
Du, søta. En vodka og tonic. Fort!
Vi serverer først når vi er i luften.
Fly aldri med dette selskapet. Elendig service.
Men du vil like denne handelen.
Der er et par endringer, general. FBis visedirektør kommer ikke.
–Hvorfor ikke? –Et møte med Texas' guvernør.
Er det viktigere for ham å smiske for oljebaroner–
–enn å delta i et toppmøte om terrorisme?
–Det ser sånn ut, sir. –Frels oss fra byråkratene.
Jeg må be deg slå av spilleren.
Hvor skal du være på nyttårsaften?
–Hos mine besteforeldre. –For en festløve!
Skal du feire nyttår med sjarmøren fra business class?
Møtte du ikke din forrige mann sånn?
Jo, jeg er på utkikk etter eksmann nummer fire.
God morgen, mine herrer. Dere sitter på 4J og 4K. Det er forrest i flyet.
–Denne veien, sir. –Jeg hørte det. Takk, frøken.
På tide å skalke luken.
–Er det plass til en til? –Ja. Har du en billett?
–20B. Det er bakerst. –Takk, frøken.
–Hei, gutter. –Jeg visste ikke om du ville nå fram.
Lenge siden sist jeg var i DC. Trafikken er så fæl.
Det eneste som er verre, er Atlanta.
–Har dere lyst på kaffe? –Jeg vi leve primitivt, så nei takk.
Som dere vil. Si fra hvis dere ombestemmer dere.
Er hun ikke flott?
Ro deg ned, Pete. Jeg kan alt høre advokatene hyle sextrakassering.
Dette er 777. Vi avventer instrukser.
Dere er klarert for avgang på rullebane 26B.
Det blåser en sørvestlig vind på rundt 4 m/s.
Værforholdene er gode. God tur.
Takk for gjestfriheten. Vi snakkes på tilbaketuren.
La oss få henne i luften, Pete.
God morgen, og velkommen om bord på rute 777 til Los Angeles.
Vi må gjennomgå noen sikkerhetsprosedyrer.
Får jeg be deg om å rette opp setet?
Kan du legge den vesken bort?
Nei, for fanden! 11,2! To ettall. Vil du ruinere meg?
–Du må slå av telefonen. –Det blir over mitt lik, skatt.
Og vi letter ikke før den er slått av.
Vær nå flink jente og hent den drinken til meg. Masse takk.
–Gi meg den! –Når kapteinen gir klarsignal.
Jeg har bruk for den telefonen!
–Vil du bli satt av? –Nei.
Så spenn fast beltet, sett deg opp og gjør deg klar til start.
Kabinpersonalet bes om å innta sine plasser.
Unnskyld meg. Får jeg sitte ved siden av deg?
Vær så god.
Takk.
–Jeg heter John. –Gwen.
–Hvor lang tid tar turen? –Fem en halv time.
Men været er godt, og piloten lander alltid før ruten.
Ikke for langt før, håper jeg. Hva skal jeg bruke den ekstra tiden til?
Sikkertsbeltet må på.
Hva med den drinken, søta?
–Vær så god. –Takk.
Hei, lille venn.
Når vi lander, drar vi direkte til det føderale bygget.
Etter en så lang flytur? Jeg må forberede meg.
Vi har ikke noe valg.
Er det ingen som er bekymret for terrorisme?
Jeg har skrevet en rapport som bør oppdater deg på alt.
–Sjampanje? –Ja takk.
–Vær så god. –Takk.
Interessant. Hva er det?
Det er en hund.
Det skal forestille det. Min datter har lagd den til meg.
–Så søtt! Hvor gammel er hun? –Åtte år.
–Dere må stå hverandre nær. –Ja, svært.
Særlig siden hennes mor døde. Vi har bare hverandre nå.
–Det er jeg lei for. –Det er jeg også.
–Hvor er hun nå? –Hos besteforeldrene sine.
–Du savner henne nok. –Det kan du tro.
Men å gå rundt med denne hjelper faktisk.
Jeg kommer tilbake.
Vær så god, sir.
–Hva er dette? –Du bestilte en gin og tonic.
Vodka og tonic, sa jeg. Få den bort.
–De er tomme for papirhåndklær. –Takk for opplysningen.
Arbeider du for et investeringsselskap?
–Da skjemmer du nok bort jenta. –Ja, hva er fedre ellers til for?
–Hva er det? –Den fyren som går opp trappen.
–Hva? –Du må bli med meg.
Hva er der i veien? Hva så du?
Hallo der inne! Unnskyld meg!
–Kan vi hjelpe deg med noe? –Ja, vi har et problem her.
–Hva slags problem? –Få dem til å lukke opp døra.
–Det kan jeg ikke. –Gjør som han sier.
Kaptein? Det er Gwen. Jeg har bruk for en dere straks.
–Hva er i veien? –lkke lukk opp døra!
Davis.
Opp med hendene. Gi min kollega nøkkelen til lasterommet.
–Hva? –Jeg spør ikke to ganger.
Oberst.
Hvis du prøver deg på noe, brekker jeg nakken din.
Pass deg. En kule kan gjennombore skroget.
Derfor har jeg dumdumkuler. Bra for flyet, dårlig for dere.
Få oss ned til 10 000 fot. Så slipper dere å bekymre dere for det.
Jeg sender renseriregningen til det dumme svinet.
Bli der, og hold kjeft!
–Mottar alle meg? –Ja.
Bra. Sett i gang.
Bli der.
Bøy hodet, og se forover!
–Hva fanden ...? –Hva foregår der?
Å nei!
Ned med dere! Nå!
Hva glor du på?!
Hold kjeft! Ta det rolig. Pust dypt inn, alle sammen.
Takk.
Hvis noen gjør motstand, blir de skutt.
Dere skal ned i lasterommet. Samarbeid, og ingen blir skadet.
–Flytt dere. –Opp med dere!
Gå bakover i rommet, er dere snille.
Klarer du det? Ikke vær redde. Det skal gå bra.
Det skal gå bra.
Vi må gjøre noe, sir.
–Sykes. –General Prescott. Semper fi.
Herregud. Hva skal jeg gjøre?
Tenk deg om.
–Svart katt. Musene er i fella. –Mottatt.
–Sjekk etter etternølere. –Forstått. Ut.
Jeg gjør det.
Ikke skyt! Vær så snill!
Jeg kommer med en løshund.
–Kom, vennen min. –Vær forsiktig.
Gå.
Forsiktig med maskinpistolen.
Framover, smukken.
Rolig nå!
–Se hva jeg fant. –En til.
–Ned med deg. –Nei, jeg har klaustrofobi!
Vent litt! Jeg har penger!
For en pyse.
–Klarer du deg? –Ja. Unnskyld meg!
Ja!
Mange takk, mr Morton.
–Alarmsentralen. –Dette vil høres snålt ut.
Du må snakke høyere.
Det kan jeg ikke. Sett meg over til flygeledelsen i Dulles.
Hallo? Hallo?
Batteriet er flatt. Fanden.
–Vi kontrollerer hele flyet, sir. –Helt etter timeplanen.
Få liket bort, og hold dere klare.
Du ser jammen godt ut, general.
Hvordan føles det at din nye stilling delvis er min fortjeneste?
Ditt arrogante svin. Det hadde ikke noe med deg å gjøre.
Jeg har lest leksene mine.
Jeg vet om til den hestehandelen som ga deg stillingen–
–i bytte for mitt hode.
Hvordan vet du noe om det?
Før dette er forbi, vil du oppdage at jeg vet mye jeg ikke burde visst.
Og hva så? Jeg ville gjort det uansett.
Du var en gal hund som måtte avlives.
Hund? Jeg var en marineinfanterist, og jeg gjorde min plikt.
Jeg hadde ære fram til du tok den fra meg.
Men i dag gjenvinner jeg den.
Har du kapret et fly med uskyldige for å gjenvinne æren?
Ja, det kan forvirre deg, men det blir forståelig til slutt.
Du er gal, Sykes. Du massakrerte den landsbyen, –
–og du drepte tre menn i kassebilen. Du er en forræder, ingen soldat.
Vi får se hvem som er soldat, og hvem som er forræder.
La oss få stewarden bort herfra. Vi slenger ham baki i flyet.
Jeg kom på noe. Er det ikke en flyvertinne til?
–Jo, den søte blondinen. –Hun er nede hos de andre.
–Er du sikker? –Ja.
Fanden.
Har noen en mobiltelefon?!
Er det ingen som har en mobiltelefon?
Ja, ja. "Ingen mobiltelefoner i lufta."
Dritt! Den virker ikke.
–Det nytter ikke. –Det vet du ikke.
Jo, det gjør jeg. Flyelektronikken skaper for mye interferens.
Fanden! Vi dør, alle sammen! De dreper oss!
Ta det med ro! Det vet vi ikke.
Hvis vi adlyder dem, har vi en god sjanse til å overleve.
Lærte du det på skolen for flygende servitører?
Hør her. Hvis du ikke kan bevare roen, så hold iallfall kjeft... sir.
Amerikanerne lider over hele verden på grunn av menn som deg.
Judaser som vil ha politisk makt.
Dere duller med fienden istedenfor å slå fra dere.
Du aner ikke noe om diplomati. Det er et helt annet spill.
Det er der vi to er forskjellige. Jeg ser ikke på det som et spill.
Engang var terrorister redde for USA, fordi vi tok igjen.
–Men nå er vi blitt til latter. –Er ikke du bare en terrorist?
–Nei, en patriot. –Spar meg for prekenen.
Bare drep meg og få det overstått.
Hvem har sagt at jeg skal drepe deg?
Mr Garner og mr Ferris. Vennligst før flyvertinnen opp til cockpiten.
Mr Dalton til business class. Nyt turen. Jeg kommer snart tilbake.
Bare rolig. Det skal nok...
Det skal nok gå bra.
Ta den med ro. Jeg skal bare låne henne et øyeblikk.
–Hva gjør du? –Før sklia opp. Jeg blir her.
–Kom nå. –Ta det rolig.
Kontakt Dulles. Jeg vil snakke med flygelederen.
Ted? Rute 777 vil snakke med deg.
Med meg? Hva er det nå, da?
–Tårnet i Dulles'. –ldentifiser seg.
Det er flygeleder Ted Bigelow. Hvem snakker jeg med?
Det er ikke viktig.
Vi har overtatt styringen over rute 777, så du bør høre godt etter.
Si ditt navn og nummer.
Gwen Richards, nummer 2109–C.
Miss Richards har vært svært samarbeidsvillig, –
–så deres opplæring i å håndtere flykapringer har lønt seg.
Det dere hørte, var miss Richards som ble skutt.
Hun er ikke død, men hvis ikke hun blir behandlet...
innen rundt tre timer, forblør hun.
Nå har jeg vel fått din oppmerksomhet.
Overfør hundre millioner dollar til Grand Cayman Merchant Bank.
Kontonummeret er 8654–197.
Vi kan ikke skaffe de pengene.
Det bekymrer ikke meg.
Hvis ikke pengene er blitt overført innen vi lander, –
–dreper jeg alle passasjerene. Slutt fra rute 777.
Vent, vent...
Hør etter! Vi har en flykapring! Ikke noe slipper ut! Si fra til FBI.
Skaff en passasjerliste! Jeg vil vite hvem som er om bord!
Før miss Richards ned til lasterommet, mr Garner.
Sørg for at de overholder radiotaushet, mr Davis.
Vi har funnet et framstående navn blant passasjerene.
Alvin Prescott. Det høres kjent ut.
Han er formannen i senatets etterretningskomité.
Det må være det. Har vi hørt noe fra FBI?
De er beordret vekk fra saken. Victor Quinn fra NSA.
–Er du Bigelow? –Ja.
Vi tar over styringen. Dere skal alle adlyde mine ordrer.
Hvordan ante dere at flyet var blitt kapret?
Tror du virkelig at vi ville la general Prescott ta et rutefly–
–uten å overvåke flyets samband? Er det flere dumme spørsmål?
Ikke det? Bra. La oss komme i sving.
–Han krevde løsepenger... –100 000 000 dollar.
Det er ikke hovedmålet hans.
–Hvordan vet du det? –Hemmelig.
Hemmelig? Den galning skjøt en flyvertinne mens vi hørte det.
Ja, vi har tatt over kontrollen. Send inn ulvene.
Vi aner ikke hvor mange de er og hvor mange våpen de har.
Vi vet ikke om de har folk blant passasjerene. Umulig, men mulig.
De flyr i 25 000 fots høyde. Hvordan kommer vi opp? Vifter med armene?
Pentagon har modifisert et SR–71– spionfly for å sende inn styrker.
–Det har et sammenkoblingsrør. –Det låter vanskelig.
Jeg kjenner piloten. Han er flink.
Han kan få oss opp dit uten at noen ser oss.
–Hvor går vi inn i flyet? –Gjennom reservelasterommet.
Vi må deaktivere den ytre døra, og da går en alarm.
–Jeg skal finne på noe. –Det regner jeg med.
Vi går så gjennom flyet. Cujo og Banzai tar styrbord side.
Deadman og jeg tar babord side.
Vi sender en bedøvende gass inn i flyets oksygenforsyning.
Vi har selv masker på.
Når piloten er bevisstløs, skal Deadman lande flyet.
Jeg visste at det brevkurset kom til nytte.
–Skal vi ta fanger? –Vi har fått frie hender.
Hvis de er bevæpnet, får de ei kule.
Fortsett til rullbane 36, og avvent starttillatelse.
Stig til 11 000 fot. Dere når 20 000 elleve minutter etter avgang.
Frekvensen er 12,430. Formasjonskode: 0253.
Forstått, 0253.
–Anmoder om starttillatelse. –Dere er klarert for start.
–Fortsett til 1,1. Kurs 249. –Forstått, 249.
Slapp av og nyt turen, mine herrer.
Ja? Forstått.
Jeg lurer på hva det gjaldt, men du vil nok bare si at det er hemmelig.
Du synes at jeg er en iskald dritsekk, ikke sant?
Jeg benytter min rett til å tie.
Jeg er en iskald drittsekk. Jeg sender folk i døden hele tiden.
Jeg nyter det ikke. Det er jobben min.
–Hvorfor forteller du meg dette? –Nå skal du yte ditt bidrag.
En innsatsstyrke er på vei mot flyet. De lettet for fem minutter siden.
–Det er vanvittig! –Sikkert derfor det vil lykkes.
Om fem minutter skal du si til flykaprerne at du har pengene.
–Hva slags hensikt vil det tjene? –Du avleder deres oppmerksomhet.
Imens vil jeg gjerne se overvåkningsfilmen fra terminalen.
Kan du sørge for det?
–Jeg fikser det. –Fint.
Freedom 2, vi har radarkontakt. Kurs 249.
Vi er framme om 3 min. Stealthmodus aktivert.
Forstått. Da er det tre minutter igjen.
Ironisk, hva? Ens fly blir kapret på vei mot et toppmøte om terrorisme?
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Du har begynt å lyve automatisk nå, ikke sant?
Vet du i det hele tatt når du forteller sannheten?
Det er jo dette vi gjør. Du har selv gjort det.
Nettopp. Vi begår mened og sverger overfor Senatet, –
–på at vi ikke har snudd ryggen til narkobaroner–
–for å få bort kommunistene.
Vi lyver for befolkningen og sier at vi vil deres beste.
Og så utsetter vi våre sønner og brødre for biologiske våpen–
–som vi vet at vil gi dem vanskapte barn.
Det fins det ingen beviser for.
Men viktigere: Vi lyver for oss selv, så vi kan stå opp hver morgen–
–og overbevise oss selv om at vi er annerledes enn fienden.
Vi er jo annerledes! Vi står for et høyere ideal!
Se der. Nå gjør du det igjen.
Kontrolltårnet vil tale med deg.
Jeg lurte på hvor lang tid det ville ta.
Bli sittende, general. Vi har så vidt begynt.
–Ja? –Det er Bigelow.
Jeg tenkte at du gjerne ville vite at vi har fått tilgang til pengene.
Jeg er svært imponert.
Jeg har målet i sikte. Jeg justerer høyden.
–Vær klare til å borde. –Vi er klare.
–Er pengene overført? –Det arbeider vi fremdeles på.
Gjør det raskere, mr Bigelow. Tiden flyr.
Vi er på plass. Gjør røret klart.
Røret gjøres klart.
Ti sekunder igjen.
Gjør klart til sammenkobling.
Forstått.
Vi trenger litt mer tid.
Pengene kommer fra tre kilder. Det gjør det litt mer vanskelig.
Jeg er ikke urimelig, men jeg står på mine krav.
Står ikke pengene på kontoen før vi lander, –
–dreper jeg alle passasjerene her. Over og ut.
Vi er sammenkoblet. Utlign trykket.
Trykket er utlignet. Da er vi i gang.
Sånn.
Vi er om bord.
Forstått. Vi frigjør røret. Lykke til.
Glimrende.
Du fortjener en premie. Mennene er nå om bord, delvis takket være deg.
–Hva nå? –Det vanskeligste. Vi venter.
Sjekk sambandet.
–Sovegassen? –Det er sengetid for Ole Lukkøye.
Godt. Deadman og jeg rekognoserer.
Dere sender gassen inn i oksygenforsyningen.
På mitt signal. La oss gjøre det.
Slipp våpenet!
–Hvem er du? –Jeg er flyvertinne. Hvem er dere?
Vi er heltene. Vi kommer for å hjelpe.
–Er alt i orden? –Ja, jeg er bare redd.
–Planen er endret. –Gjenta.
Glem alt om gassen. Vi angriper med sjokkgranater og skytevåpen.
Hva med gislene? Vi har et her.
De er ikke med i regnestykket. Møt oss om 30 sekunder ved trappen.
Forstått. Vi er på vei.
Bli her. Forstått?
Det er ingen bak i flyet. Vårt mål er der foran.
Dere tar business class. Vi går ovenpå. La oss kjøre i vei.
Da er det alvor, gutter.
Cujo! La oss komme vekk herfra!
–Gi meg en tilbakemelding. –De er flate, sir.
–Fjern likene, takk. –Ja vel.
–Hva fanden var det? –Det høres ut som skyting, geni.
Det vet jeg, gammern. Hvorfor ble det stille?
Du skjulte lyset for ytre luke raskt.
Men ikke raskt nok.
Få det liket bort, mr Davis.
–Kan du se noen? –lkke ennå.
–Hva leter du etter? –Et ansikt.
Kan du gjenkjenne alle terrorister og flykaprere i verden?
Bare de som fortsatt er på frifot.
Det er ganske enkelt. Jeg leter etter et spesielt ansikt.
Og der er det. John Sykes. Oberst i marineinfanteriet.
Hvorfor skulle han kapre et fly?
General Prescott dømte Sykes i krigsretten.
Han lovet ham en mild straff hvis Sykes erkjente skyld.
Det gjorde han, men Prescott slaktet ham.
Så Sykes vil drepe ham. Det er fornuftig.
Ja, men ikke av de årsakene du tror.
Det er Quinn. En skvadron av jagerfly skal avvente min ordre.
Ja, det forstår jeg.
Men ny etterretning svekker våre folks odds.
Hvis de ikke melder av på det avtalte tidspunktet, –
–skal det passasjerflyet skytes ned.
Hva? Vet du hvor mange passasjerer som er om bord?
Hvis våre folk ikke erobrer flyet, må ikke Sykes slippe unna.
Du gjør ikke noe som helst. Jeg får deg pågrepet.
Legg på røret, Bigelow.
Du skyter meg ikke.
Legg på røret.
Det var bedre.
Herregud!
Stille.
Hvem er du?
Redningsmannskapet. Vi skulle forestille det.
Jeg har sjekket. De er døde.
Faen!
Du mister mye blod.
Vesten stoppet de fleste. Én av dem traff meg.
Det ser stygt ut.
–Det avhenger av synsvinkelen. –La meg hjelpe deg.
Det er verre enn jeg trodde. Kula sitter i muskelen.
–Er det derfor det blør så mye? –Ja, det er ille.
Endre kursen 30 grader mot sørsørvest.
Bra. Kurs 619.
–Hvor skal vi? –Bare styr flyet.
Nå som redningen er avverget, kan vi innlede vårt virkelige oppdrag.
–Når vil de savne dem? –Vi har nok tid.
Hold et godt øye med ham.
–Hvor mange av de svina er det? –Det var fem til å begynne med.
Jeg tok en av dem.
Det er ikke vondt ment, men du ser ikke ut til å kunne drepe ei flue.
Hvor er de?
Det er én i cockpiten. Jeg vet ikke hvor de andre er.
–Gislene? –De førte dem ut av kabinen.
De må være i lasterommet bak.
Hva med deg?
En passasjer sølte på meg, og jeg tørket meg da de kapret flyet.
De må ha oversett meg.
–Så heldig du er. –Hva er det du gjør?
Sitt ned, ellers blir blødningen verre.
Det er en risiko jeg må ta. Jeg skal ta kontrollen over flyet.
Du kan ikke gjøre noe som helst.
Dette er jobben min!
Hva er det?
En bedøvende gass. Men den får vi ingen glede av.
–Hvorfor ikke? –Kan du lande flyet?
–Nei. –Da bør vi nok ikke bedøve piloten.
Vi må tvinge flyet ned. Hvis jeg får adgang til flyelektronikken, –
–kan jeg tømme drivstofftanken. Da må de nødlande flyet.
Deltastyrken kan erobre flyet på bakken.
–Jeg kan gjøre det. –lkke fanden om du kan.
–Fordi jeg er i hjelpeløs jente? –Ja, det er akkurat det du er!
Du kan ikke selv. Hvem skal ellers gjøre det?
Kom her.
Ta på denne.
Mottar du meg?
Ja, men en av kaprerne sa at elektronikken skaper interferens.
Dette er en mikroburstsender. Avansert.
Gå nå. Når du er der, sier jeg hva du skal gjøre.
Ville du ikke være soldat? Gjør det, da!
Jeg burde gått inn i Kystvakten.
Jeg er framme. Hva nå?
Vedlikeholdstavlen er til høyre for deg.
Hva gjør jeg nå?
Tre ledninger forbinder to regulatorer.
–To ledninger. Hvor? –Tre ledninger, to bokser! Hør etter!
Du trenger ikke kjefte. Nå ser jeg dem.
Ta løs den røde og den blå ledningen.
Og hva nå?
Du må koble den røde og den blå ledningen sammen.
Og hva så?
Kom deg ut derfra.
–Hva fanden er det? –Vi mister drivstoff.
–Hva har du gjort? Hva?! –Jeg har ikke gjort noe.
Da er det ordnet. Skal vi så komme oss videre?
Tror du virkelig, at du får lov til å leve etter dette?
Jeg skal sørge for at du blir jaget over hele kloden.
Det forutsetter at du er i live etter dette.
–Eller at noen vi høre på deg. –Nå snakker du vås.
Det er en flott koffert. Italiensk skinn?
–Det er bare dokumenter i den. –Ja vel.
Vi har et problem.
–Hva da? –Vi mister drivstoff.
–Hvordan? –Piloten sier at det ikke var ham.
Da var det noen andre. Noen som vet hva de gjør.
–Er alle gjestene våre døde? –Steindøde.
Sjekk drivstoffregulatoren, Garner.
–Forstått, sjef. –Ferris. Sjekk at de er døde.
Svar, Ferris. Hvor er han?
–Jeg har ikke sett ham. –Hvis han driter, skyter du ham.
Er du fortsatt der, Matt?
–Ja, hvor er du? –Ute av syne.
Pass deg. Det kommer noen.
De sjekker nok drivstoffet. Vi får håpe at vi dumpet nok.
–Hold deg skjult. –Forstått.
Ha alltid en i reserve.
Snedig.
Det er ordnet, oberst.
–Hvor mye drivstoff har vi? –Vi kan nå Miami.
Fanden! Hold meg underrettet.
Er det problemer, oberst?
Ikke være kjepphøy, general. Jeg er uhøflig iblant.
De er døde.
–Er du uskadd? –Det er et definisjonsspørsmål.
–La meg se på det såret. –Hold det unna!
Hva er problemet, Matt? Tok din mor suttekluten fra deg for tidlig?
Vittig. La de store gutta gjøre jobben sin.
–Du kan ikke stå oppreist. –Jo, det kan jeg.
–Vi skulle jo ikke bruke gassen. –Vi har ikke noe valg.
Jeg har noe luktesalt. Jeg håper at det kan vekke piloten.
Ferris?
Jeg har funnet Ferris, oberst. Han er død.
Fanden! Hvem har gjort det? Meld av, Garner.
Garner?
Kom tilbake hit, mr Dalton. Vi har en motstander om bord.
Det kommer alltid noe i veien, ikke sant?
Hold kjeft!
Det er Quinn. Har vi hørt fra mennene?
Da må vi anta det verste. Send opp jagerflyene.
Skal du drepe uskyldige mennesker for at én mann ikke skal slippe unna?
–Det blir kanskje ikke nødvendig. –Du har ikke gitt dem tid nok.
Hør her. Laget har tid til å erobre flyet fram til F15–flyene når dem.
Går det ikke, vil F15–flyene prøve å tvinge kaprerne til å lande.
Og hvis de nekter?
Da blir vi nødt til å skyte dem ned.
Gjør klart til start. Slå på motorene. Kursen er låst.
Dere har starttillatelse. Ha en fin dag.
Mottatt.
Kelly?
–Jeg hører deg. –Tuten på flasken er bøyd.
Der er en teiprull i førstehjelps– settet mitt. Ta den med.
Jeg kan ikke se det. Hvor er det?
Det ligger på gulvet. Se etter i hjørnene.
–Bare rolig. –Skynd deg.
–Der har vi den. –Fint. Kom ned med den.
Jeg har den.
Hei, søta.
Opp med hendene. Snu deg langsomt.
Ikke prøv deg.
Du har vært en fordømt plage.
–Du trenger ikke gjøre dette. –Hvorfor ikke?
Hva om jeg lover å være snill og ikke skape flere problemer?
Greit. Men først må jeg se om du er bevæpnet.
–Hva? –Av med jakken.
Og blusen.
Du tok deg jammen god tid.
Ja, det ville vært bedre å vente litt.
Her er teipen din, pervo.
Bra. Du sa at det var fem.
Da er det to igjen. Hvis jeg tar en, klarer du så den andre?
Ja da.
Vent her til jeg har satt på flasken.
På mitt signal erobrer vi flyet.
Du har å kalle meg frøken Søta, ditt svin.
–Lukk opp mappen. –lntet i den vil interessere deg.
Ikke det?
Lukk den opp.
–Ja vel, da åpner jeg den. –La være, herr general.
Lar jeg være, vil han drepe oss og ta den selv. Den er ingen bankboks.
Sett deg!
Takk.
Hvor er den så?
Her er den.
Alle skal få vite at du samarbeidet fullt ut.
Og du kan iallfall vinke farvel til den nye stillingen.
–Du er virkelig et dumt svin. –Det vet jeg.
Fanden!
–De fortsetter på sin nye kurs. –F15–flyene er på vei.
–Snart er det overstått. –Hva blir prisen?
Hvis jeg hadde visst om en bedre måte, ville jeg brukt den.
Jeg håper at du har rett.
For hvis du skyter ned det flyet, skal jeg sørge for at du får svi.
La meg gi deg litt av virkeligheten: Hva som enn skjer, er jeg usårbar.
Forstår du det? Du aner ikke hva som foregår.
La meg innvie deg i det, for da begynner du kanskje å samarbeide.
–Vet du hva en HA–liste er? –Nei.
HA står for "hemmelig agent".
General Prescott har en cd–rom med seg–
–med bilder, navn og dekknavn på alle våre hemmelige agenter.
Alle våre hemmelige operasjoner går i vasken hvis Sykes får tak i den.
Så må du forstå at noen få mennesker på et fly kan ofres.
Ære er et flyktig begrep, ikke sant?
Du stjal min, jeg stjal din...
Hvor mange agenters liv har du satt på spill ved å gi meg cd–rom–en?
Ser du det, general? Nå er du i vanære.
Du spurte om jeg ville drepe deg. Ikke snakk om.
Du skal leve med skammen.
–Hva skal du gjøre med cd–en? –La den komme på gale hender.
Jeg begynner auksjonen på 100 millioner.
På bekostning av flere hundre agenters liv?
Det er usannsynlig.
Alle agentene blir tvunget til å evakuere.
De må i verste fall gå i dekning der, og det tar tid å erstatte dem.
Så terroristene får en anledning til å gjøre sitt verste.
Herregud!
Vet du ikke hvor mange uskyldige mennesker som kan dø?
Krigens ofre, general.
–Meld av, alle mann. –Cockpiten er sikret.
Meld av, Dalton.
Dalton?
Fanden!
Hør etter, inntrenger!
Jeg må rose deg for innsatsen. Jeg kunne hatt bruk for deg.
Men hvis ikke du overgir deg øyeblikkelig, –
–stenger jeg oksygenforsyningen til bakre lasterom, –
–så alle gislene blir kvalt.
Vi får se på det, din dust.
De overlever neppe mer enn en halvtime. Jeg venter.
Kom inn med hendene løftet.
–Hørte du det? –Ja.
Hva kan vi gjøre?
Hvis jeg overgir meg, har du nok en sjanse.
Du må skyte fyren i kabinen. Jeg tar meg av den andre.
Det hele avhenger av deg. Jeg rykker inn om fem minutter.
–Du må være der. –Flott.
–Lykke til, Matt. –Du også. Du trenger det.
Forventet ankomst: 35 minutter. Skift formasjon, og gå over til 5854.
Innta standardformasjonen, og vent på min ordre.
Da får det briste eller bære.
Så der er du.
–Jeg overgir meg. –Hendene på hodet.
Oberst John Sykes. Det burde jeg forstått.
–Kjenner jeg deg, soldat? –Nei, men jeg kjenner deg.
Du er flink. Helt klart iherdig.
Men ingen flere triks. Av med mikrofonen.
Sett deg før du faller.
Navn og enhet?
Matt Marshall. Enhetens navn er hemmeligstemplet.
Naturligvis.
Stå stille.
Vi har rute 777 i sikte. Innta deltaformasjonen.
Du har vel ikke lyst til å overgi deg?
Galgenhumor. Det er en skam at du er på feil side.
Det er det delte meninger om.
Du er en flink, liten robot. Adlyder ordrer uten spørsmål.
Uten å spekulere over hva den skjulte dagsordenen er.
Sånn var jeg også engang. Jeg ble lurere.
Ja, jeg kan se ved å kikke rundt at du er veldig glup.
Hva fanden ...?
Vi har fi på vei, oberst.
Rute 777, dere er omringet av USAs luftvåpen.
Senk understellet, ellers armerer vi rakettene.
De krever at vi skal overgi oss. Hva skal vi gjøre?
Du er ferdig, Sykes. Du slipper aldri unna.
De vil ikke drepe alle de menneskene.
Du sa selv at vi har slaktet ned hundrevis av uskyldige mennesker.
Hva har noen få til å bety hvis vi blir kvitt deg?
Til helsike med å la deg leve.
De skyter oss ned. Hva skal vi gjøre? Oberst?
Styr flyet, ellers skyter jeg huet av deg.
Kelly? Gudskjelov.
Nei! Du må ikke skyte ham. Svinet skal tas levende.
Det er en ordre, soldat!
Greit.
Du kan passe på ham.
Skyt ham hvis han rører seg. Uansett hva ordrene er.
–Er du uskadd? –Hva med flykaprerne?
–Kverka og pakket ned. –Hvem er du?
Han er sammen med meg. Har du ...?
Det er under kontroll.
Du bør nok lande, for de F15–flyene mener det alvorlig.
–F15–fly? –Jeg skulle til å si det.
Senk understellet og overgi dere.
Dette er rute 777...
–Er du i ledtog med dem? –Ti millioner kjøper mye lojalitet.
Hva så? Du har skutt piloten!
Det er faktisk ikke noe stort problem. Farvel.
Ta rattet.
–Og hva nå? –Sjekk høydemåleren.
–Hva står det? –10765.
Vi må ned på 8000 fot. Vi går tomme for oksygen.
Vi må ned der vi kan puste. Senk stikka noen grader.
Ja vel. Vi nærmer oss 8000 fot.
Finn autopiloten, og slå den på.
Sånn.
Bra gjort.
Matt?
Du må ikke forlate meg.
Jeg er her fortsatt. Hva med deg? Du kjempet godt.
La oss avslutte dette mann mot mann.
Kommer du ikke og leter etter meg? Hva, soldatgutt?
Kom og finn meg.
For jeg skal finne deg.
Det får vi nå se på.
Dette er Nighthawk 1. De senker ikke understellet.
–Armer rakettene. –Forstått.
Dette er Nighthawk. Vi har armert rakettene. De gjør ikke noe.
Avvent mitt signal.
En fordømt flyvertinne?
Pass deg nå. Ikke bli skutt.
Jeg beklager virkelig. Gjorde det vondt?
Takk for tilbudet, men jeg har allerede fått en aperitiff.
–Det henger en mann i døråpningen. –Hold posisjonen.
Kom igjen!
Hallo? Er det noen der?
Vi har armert rakettene.
Skyt dem ned.
Dette er rute 777. Er det noen der?
–Avbryt! Avbryt! Hører dere meg? –Forstått. Vi avbryter.
–Kontrolltårnet her. Hvem er dette? –Kelly Young. Jeg er flyvertinne.
–Hvor er piloten? –Han er død. De er alle døde.
Si meg hva høyden din er. Sjekk høydemåleren, på høyre side.
Det står 10 000 fot.
–Hvordan ser veien ut? –Vi kan omdirigere alle andre fly.
Du sitter i stolen min.
Ja vel. Se hvor mye drivstoff du har, Kelly.
–1100 kg. –Det er lite. Hva skjedde?
Det er en lang historie. Får du meg ned, eller hva?
Selvfølgelig gjør vi det. Hvor er hun?
Over Georgia. Hun kan lande i Atlanta.
Ring til dem og si fra. En nødlanding.
Send en innsatsstyrke til Atlanta veldig raskt. Flyet skal omringes.
Jeg vet ennå ikke hva som foregår. Med en gang.
Fint. Ja, vi får henne ned. Flott.
John Simpson fra Atlanta. Jeg skal få deg ned.
Jeg er på 8000 fot.
Bra. Hør her, Kelly. Du å høre nøye etter–
–på alt jeg forteller deg. Dra stikka bakover. Ikke for hardt.
–Greit. Flyet er rettet opp. –Du gjør en virkelig god jobb, Kelly.
Du har utmerket kontroll over flyet. Det er en flyplass som venter på deg.
Men du må endre kurs.
Hvordan gjør jeg det?
Foran deg er det en knapp der det bør stå 619.
Du må dreie stikka mot babord, til det står 502 der.
Man skulle tro, du var profesjonell pilot, Kelly.
Takk. Nå er jeg på kurs 502.
Perfekt. Rett så flyet opp.
Bra.
Nå er du på rett kurs. Det er bare noen kilometer hit. Hold kursen, –
–og gjør deg klar til innflygingen.
Matt!
–Hvordan går det? –Jeg lander flyet.
Du klarer det. Det vet jeg.
Matt?
–Hvem snakker du med? –En fra redningslaget.
–Er du klar til å lande? –Nei, men det må ikke stoppe oss.
Det er en konsoll mellom deg og andrepiloten.
Du må dra det store håndtaket halvveis tilbake, –
– mens du presser rattet en tanke forover.
Hva foregår?!
Du steiler. Gi mer fart!
Press håndtaket på konsollen forover.
Perfekt!
Dytt stikka en anelse lenger fram.
Vi har ryddet alle rullebanene. Utrykningskjøretøy står klare.
–Hun lander på rullebane tolv. –Bra.
–Er du der? –Så vidt det er.
Flink jente! Rullebanen er rett forut.
Det ser bra ut, Kelly. Hold flyet rett.
Vær klar med klaffehåndtaket.
Nå!
Klaffene!
Flott, Kelly! Dra gasshåndtaket helt tilbake!
Ja!
Fanden, så flink jeg er.
Du klarte det, jenta mi!
Velkommen til Atlanta.
Vi klarte det.
Du der! Hvor fanden er mobiltelefonen min?
Fanden, kvinne!
Hvis du ikke oppfører deg og blir frisk igjen, får du den neste.
Kanskje jeg vil like det.
Det var litt av en landing.
Simpson! Takk.
Jeg kunne ikke klart det uten deg.
–Vi har noe til deg. –La meg se den.
Den kler deg.
Takk. Men jeg vil neppe fly mer.
Dere bør få ham på sykehuset.
Ja, ja. Vi ses.
–Neste gang ses vi på bakken. Greit? –Det er greit.
Tekst: Tor Hundstad SDI Media